ІНДОЄВРОПЕЙСЬКИЙ МУЗИЧНИЙ ІДІОМ ТА ЕТНОГЕНЕЗ ІНДОЄВРОПЕЙЦІВ - НАЗАРОВ, Назарій (Folia Philologica, 2021)
У теперішній статті здійснено порівняльний аналіз ритмічних патернів пісень із виразними ритуальними функціями із різних етнокультр, що послуговуються індоєвропейськими мовами (слов'янських, балтських, грецької, албанської, іранських та інших). У цих піснях є дві головні стабільні ритмічні послідовності, що збереглися здебільшого в клаузулах (0101/0100 та 011/010). Ці клаузули корелюють із двома головними типами індоєвропейських метричних зразків, що були незалежно від фольклорних свідчень реконструйовані лінгвістами- індоєвропеїстами в 20 столітті. Це означає, що фольклорні пісні зберегли низку імовірно ще індоєвропейських ритмічних зразків, навіть попри, що з часом мови зазнали просодичних змін. Теперішнє дослідження продовжує часткові спостереження попередніх досліджень, які вказували на часткові паралелі між балтійськими, слов’янськими та індоарійськими пісенними патернами, які не можуть бути пояснені запозиченнями. Глибший аналіз ритмічних патернів показав, що вони пов'язані з просодичними та синтаксичними властивостями індоєвропейського простого речення. Відносна ритмічна складність індоєвропейського музичного ідіому може бути корелятом до ритмічно складної організації візерунків на текстилі із культур, що асоціюютсья з індоєвропейцями. Ритмічні паралелі з-поза індоєвропейського культурного ареалу вказують на можливі уральські та кавказоїдні компоненти індоєвропейського етномузичного ідіому, що може у свою чергу вказувати на компоненти етногенезу давніх індоєвропейців. Таким чином етномузикологія, збагачена лінгвістичним матеріалом, може слугувати незалежним джерелом інформації про доісторію, поряд із лінгвістикою, археологією та генетикою. Саме такою була донині не реалізована програма етномузикологічних досліджень, запропонована в 20 столітті Б. Бартоком, В. Гошовським, Ґ. Люко.