ОСОБИСТИЙ ДОСВІД МІГРАЦІЇ УКРАЇНОК ПІД ЧАС РОСІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКОЇ ВІЙНИ (ЩОДЕННИКИ О. КАРІ «ЖИТТЯ ПОСЕРЕД ЖИТТЯ», Н. СУХОРУКОВОЇ «МАРІУПОЛЬ. НАДІЯ» І Т. БЕЛІМОВОЇ «БІЖЕНКА») - ЯНЦЕЛЕВИЧ, Олеся (Folia Philologica, 2023)
Стаття присвячена аналізу щоденників українок, їхнього особистого досвіду міграції під час російсько-української війни, яка розпочалася з Революції Гідності 21 листопада 2013 року, або Єврореволюції, Євромайдану (за місцем розвитку подій), коли український народ протестував проти тодішнього політичного керівництва країни та його відмови від курсу до Євроінтеграції. Небесна сотня 20 лютого 2014 року – це перша вбита сотня повстанців у цій Революції, яка продовжилася війною. Росіяни не визнавали свого вторгнення в Україну. І надто швидко анексували Крим – 18 березня 2014 року. Потім Донецький регіон – 7 квітня 2014 року, утворивши сепаратистські, маріонеткові – Донецьку Народну Республіку й 27 квітня 2014 року Луганську Народну Республіку. Наразі спостерігаємо період розвитку нової літератури про війну, яка потребує уваги науковців, аби проаналізувати її багатожанровість, читацьку рецепцію, художню й історичну цінність, вплив на творення сучасного літературного канону. Жанр щоденника першим після поезії відреагував на цю геноцидальну війну. Щоденники О. Карі, Н. Сухорукової, Т. Белімової привернули увагу читачів, науковців, режисерів, європейської спільноти. Щоденники – це яскравий приклад автодокументальної прози, яка за своїм змістом, формою та функціями є провокативною, неординарною, актуальною, такою, що постійно розвивається і набуває нових жанрових модифікацій. А постколоніальний підхід до аналізу текстів-щоденників як історичних свідчень дає змогу говорити про травму, життя в травмі, колоніальність, колонізатора, імперське мислення, насильницьке нав’язування тоталітарного режиму.